Elianna den mäktiga - trollkvinna, hamnskiftare.
Springer för livet i en skog hon aldrig skådat.
Lönnmördare - anonyma och obarmhärtiga.
Lycksökare, legoknektar, torpeder...
Såna skitstövlar har alltid funnits.
Ni är besegrade!
Elianna den mäktiga - trollkvinna, hamnbytare.
Springer i en värld hon aldrig sett.
Rör sig mot tiden, för att rädda mitt liv.
VANCOUVER - NUTID
Vem är då jag? Mitt namn är Granger.
De här herrarna vill ha mina pengar. Det kommer de inte att få.
- Jag har mer att bjuda på! - Lugn, Glenn! Han vill ju hjälpa oss!
Jag tappade huvudet, major! Förlåt.
Allt är tillåtet i slagsmål. Men jag har gått i pension.
Hjälp honom upp.
Vi uppskattar verkligen att majoren undervisar grabbarna.
Ni blir bara bättre. Och jag fortsätter så länge ni bidrar till gikassan.
Du får betala dubbel avgift.
Var inte knussliga. Vissa av barnen har inte råd med dräkt.
- En dag får nån av oss majoren på fall. - Knappast troligt, kapten.
- Nej, majoren har säkert rätt. Adjö. - Adjö, kapten.
Uppställning på mattan!
Inta position.
Vi ses nästa vecka. Ha det så bra. Sköt om er.
Ett år till...
365 dagar till, grabbar. Vart har tiden tagit vägen?
Om vi ändå kunde byta plats.
Skål för gruppen!
Vi ses om ett år.
- Varifrån kommer ni? - Porten är öppen! Förutsägelsen!
Nej!
Förutsägelsen... det finns inget annat.
Det kan inte vara sant...!
Konungens trollkvinna.
Arbete väntar. Men skynda på! Vi måste till borgen före skymningen.
Konungen önskar träffa er.
Öppna porten!
Du kan inte vara här... levande.
Helt rätt! Jag har gått hädan från den här världen.
Kom ihåg vem du ska vara. Kom ihåg att du måste återvända hit.
Det var förutsagt att jag skulle dö för din skull.
Det är ditt öde... att vara här.
Du har visst varit med om ett riktigt äventyr.
Stå upp när konungen kommer!
- Det där är inte cool. - Nej, det är varmt.
Det är ohygieniskt, menar jag.
Det är blod, inte avföring.
En mästares blod.
Den utvaldes blod!
Det var dina mannar - din man - som gjorde det här.
Mina soldater skulle se till att du inte blev tagen av den mörke.
- Den mörke? - Karlen som följde med er.
Man har bara några sekunder på sig.
Om den mörke hade tvekat hade han kluvits i två delar-
- eller blivit kvar i din värld. I stället följde han med dig-
- och vår älskade Elianna, Gud signe hennes själ.
Alla går utom konungens livvakt!
Vad kallar man dig i din tid?
- Granger. - Det var ett ovanligt namn.
Du anar inte hur ofta jag fått ligga tack vare det.
- Du menar ligga med en kvinna. - Vårda ditt språk i konungens närvaro!
Det saknar betydelse, Allard. Under klädet är vi likadana.
Eller hur, Granger?
Och vad heter du, förutom konungen?
- Oförskämt! - Nu blir jag snart förbannad!
Tystnad! Det finns nog med mörker utanför. Vi behöver inte kasta sten.
Gå med dina män. Jag vill tala med Granger i förtroende.
Ja, Ers nåd.
- Min ädle och trogne vakt. - Han är en riktig typ.
Jag kan ägna resten av livet åt att tyda ditt märkliga tal, Granger.
För att besvara din fråga var jag en gång känd som Korpen.
- Korpen? - Som jaktfågeln, ja.
Och nu är du... konung?
Det är en historia som kräver många glas öl!
Du hyser fortfarande tvivel om hur du hamnade i vår tid.
- Det kan man lugnt säga. - Svartkonsten är stark i vår tid.
Människor och föremål kan bibringas förunderliga förmågor.
Elianna arbetade oförtrutet för att öppna portarna mellan våra världar.
Hon offrade livet för att hitta och föra dig hit.
Hela vår existens hotas utifrån.
Du har förts hit som förutsägelsen påbjudit.
All respekt för din tro och hennes uppoffring...
- Ni har fått tag i fel kille. - Osjälviskhet är vanligt hos ovanliga.
Vår resa har bara börjat.
För vår gäst till hans bostad och låt läkaren lägga om hans sår.
- Varför har jag förts hit? - I gryningen ska vi talas vid länge.
Men vila ordentligt, ty i morgon börjar äventyret.
Vila ordentligt.
Jag tror inte på förutsägelsen men har lovat att hedra kronan.
Enbart därför dinglar du inte i galgen.
Det var bra att veta.
När tiden är inne, och den är nära, ska jag dra min dolk över din hud.
När tiden är inne får vi väl se. Till dess...
Var en duktig knähund och visa mig mitt rum.
Dagen började med en proteinshake. Nu står jag i en medeltida barack.
Inte ens LSD-trippar blir så här konstiga. Jo, kanske. Jag vet inte.
Ingen vattenrening att tala om.
Det måste finnas allt från E. Coli till döda får i det här vattnet.
Man får ta seden dit man kommer.
En garde! Det gäller dig eller mig, sven.
Ursäkta, de måste ha placerat mig i fel barack. Men redskapen är fina.
- Det är en ära att få dela säng med er. - Det måste ha skett ett misstag.
- Jag är bara på besök. - Från tiden bortom.
- Känner du till det? - Som det är skrivet så skall det ske.
Du är den utvalde.
Kan du skyla dig ett slag?
- Jag behöver dig inte i natt. - Men det är en ära!
Jag är lite för trött för en kvinna.
- Skulle du föredra en man? - Nej, nej, nej! Ingen man.
Jag är trött och behöver sova.
Då stannar jag i sängen för att hålla värmen.
- Om det är allt du önskar. - I morgon är en annan dag.
Vet du något om den där förutsägelsen?
Om jag visste något och avslöjade det skulle jag omedelbart avrättas.
Det kan väl vänta till...
Han har ett sår i pannan och på armen.
Han vill inte ha mig för nöjes skull och önskar inte heller någon man.
Trött och hetero.
Vad är du för en då?
Gör du allt, som nåt slags medeltida hackare?
- Visst känns det lite pinsamt? - Konungens läkare får inte vara stolt.
Mjuka upp honom.
En sak ska du veta...
- Fastän jag är så trött är det skönt. - Men det är en ära.
Din framtid innehåller en kaskad av blod.
Sov inte mer.
- Vakna! Det är fara å färde. - Vad menar du?
- Rädslan försvagar dig. - Vakna!
Styggelse!
Mitt sår är dödligt.
Varför?
Han sa att den heliga modern har påbjudit det.
De kommer bara att få det tomma skalet. Jag ber inte om förlåtelse!
En simpel tjänsteflicka. Gudarna har varit nådiga.
Konungen vill tala med dig.
- Lämna oss i fred. - Han är förföljd. Det vore oklokt...
- Lämna oss i fred! - Ers nåd...
- Du lever. Det är lyckosamt. - Champagne hade räckt.
En tjänsteflicka...
Som en tjuv om natten tänkte hon beröva dig livet.
- Min dugligaste soldat hade gått under. - Fru Fortuna står på min sida.
Hädelse! Du lever därför att förutsägelsen påbjuder det.
Jag är trött på allt snack om förutsägelsen!
Du kan köra upp förutsägelsen i arslet.
Aldrig har jag blivit tilltalad så.
Din fräckhet är på något märkligt sätt uppfriskande.
Vårt bästa vin! - Vi har mycket att tala om.
Du tänker väl inte ändra dig och låta mig släpas av hästar?
Om du visar ringaktning, Granger.
Vår bästa druva.
Bort!
Tronen blev min efter en tid av krig.
Även du måste förstå att efter kaos kommer stabilitet.
Och efter stabilitet följer kaos.
Inte ens som gudsmän kan vi sluta döda.
Vår förre konung, en ofrälse, var en stor man.
Folket lovordade honom och konungadömet blomstrade.
- Han var älskad av alla. - Tills?
Tills de mörka reste sig. Konungen kämpade tappert men dukade under.
Enbart genom Guds försyn lyckades vi driva dem från porten.
Inte för att vara kritisk, men borgen är lite primitiv.
Vi drog oss tillbaka hit i förtvivlan.
De mörka bär på pesten och våra murar rämnade.
- Vilka är de mörka? - Deras ursprung är okänt.
De bor i bergen och lyder sin profet.
- Den heliga modern. - Ja.
De lyder hennes ord som vore hon en gud.
Vem är hon, då?
Vissa säger en häxa, vars anhängare utgjuter sitt blod på order av henne.
Andra säger att hon kräver att de äter upp varandra.
Kannibalism? Det betyder att man äter människokött.
Ja, att ägna sig åt det vore syndigt.
Människoköttet har blivit rusande för dessa vildar, och det är nu deras sed.
Det är nåt som inte stämmer.
Varför bryr de sig om mig? Och varför ger dig sig på er?
Helt enkelt därför att vi finns mitt ibland dem.
Dig bryr de sig om därför att du är den utvalde.
Utvald att döda deras heliga moder.
Jag är kanske bara mentalt utmattad eller trött på att folk vill döda mig-
- men var är den här galna kärringen?
Ja...
Höns, ers nåd.
Fantastiskt...
Konungen!
- Res på dig! - Jag vet.
Du ska kalasa som en konung och slåss som självaste krigsguden.
Kom ihåg vilken mantel som först sveper dina skuldror.
Tack, men jag behöver inte allt det här.
- Jag behöver bara min kniv. - Sänk dolken. Sänk dolken!
Jag rör mig mycket snabbare med kniven.
Och in till den heliga modern går jag inte med en säck höns!
- Känner ni inte till salmonella? - Du behöver inte bära vapen och mat.
Allard och hans mannar bär dem. Vår läkare ska följa med er.
- Du blir inte ensam! - Det var det jag var rädd för...
Horungar...!
Jag är obeväpnad.
- Jag har inget otalt med dig. - Det var skönt att höra.
Ursäktar du? Tack så mycket.
Jag har handlat förhastat och ska gå.
Jag vill lika lite som du att du följer med i morgon.
Det är konungens önskan att jag tryggar din hälsa.
Du har ju ingen traumagrupp som kan sy fast en arm igen.
- Kan man sy fast en arm i tiden bortom? - Under rätt förutsättningar.
Det gläder mig. Du måste berätta fler historier om era metoder.
- Vi får talas vid om kvällarna. - Du följer alltså med, mot din vilja?
- Konungen har påbjudit det. - Men du tycker inte om det.
Nej! Jag är inte det minsta nöjd med min lott i detta fördömda liv!
Bra jobbat...
Förlåt, det var inte meningen att...
Om vi ska gå under inom kort vill jag inte dö omättad.
Omättad?
Jaha...
Vårt umgänge var obetänksamt. Jag ville bara tillfredsställa mina lustar.
Gjorde du det?
Berätta inte för någon om vår förening.
Jag ska inte tala om det för någon. - Mamma kommer att älska dig.
Han och ingen annan. Svik mig inte, Tegn.
Konungsliga angelägenheter. Du är kallad.
Har det gått en timme? Varför vill han träffa mig den här gången?
Det är inte till konungen du blivit kallad, utan till sierskan.
Borde jag fråga?
Du ska lyssna på sierskans ord och ej uttala egna.
- Varför inte? - Låt den stackaren göra sitt i trädet.
- Du lyssnar och hejdar din tunga. - Vad händer annars?
Då tar jag din tunga.
Träffar du många tjejer? Tycker kvinnor om att umgås med dig?
Varför kör du med svärd- och sandalstuket?
Och herrturken?
Jag dömer ingen. Bara det funkar för dig, så. Nu går vi.
Din framtid innehåller en kaskad av blod.
Blir du skakad av mina ord? Du som sett så många dö.
- Men vem dukar under för svunna dåd? - Till framtiden, kvinna!
Du måste klara de två återstående prövningarna.
Den första var överfarten från tiden bortom.
Nu måste du dräpa den mörka modern och sedan leta reda på katalysatorn.
Katalysatorn ska lösa dina bojor och vägleda dig till din lott.
Förlita dig ej på dessa män. De är blott maskar i ödets ögon.
Blott föda åt ödets bevingade orm.
Ni ska möta ert slut på de höga klipporna.
Du är ensam, utvalde, och din väg kantas av mycken rädsla.
Ljuset stannar blott en stund, sedan blir du aldrig mer fri.
Fördriv rädslan, annars misslyckas du.
Rädslan försvagar dig och lösgör ditt grepp om denna värld.
- Våga språnget om du vill bli fri. - Vet din plats, häxa!
Rädslan för dig till helvetet!
Konungen!
Konungen prisar er tapperhet. Ni skall äras som hjältar.
Hoppas vi inte blir uppätna.
- Hon är också bekymrad. - Du är märklig, Granger.
Må gudarna skänka er glans och bringa er seger!
Är du oskadd? Göm dig bakom trädet.
- Varför vill ni inte döda mig? - För att du är Han.
Jag dör i vetskap om att ha blivit besegrad av den utvalde.
Berätta vad det är som pågår.
Endast den heliga modern...
- Din galning! - I konungens namn, håll upp!
Du knivhögg bästa sättet att komma in i deras förläggning!
Konungens ord är lag!
Håll upp! Vi har sårade här!
Jag har jobbat med såna galningar förr.
Han lyder konungens påbud. "Låt ingen mörk överleva."
För att komma in till den heliga modern behövs information.
Vi når kanske det inre rummet, men vägen dit blir blöt av vårt blod.
Det ska jag komma ihåg.
Om det ska ske... så ska det ske.
Imponerande första förband.
Det är inte första gången.
I tiden bortom, skulle ni kunna rädda den här mannen?
Antagligen.
Kanske. Vem vet?
Den där soldaten kommer att dö.
Dina ord..."Han måste hållas lugn."
Ilskan har runnit av mig. Jag handlade förhastat.
- Jag gav mig på dig först. - Jag är konungens tjänare.
- Förlåt mig. - Inga problem.
- Du... de var arton stycken. - Sjutton föll och en flydde.
Vi är också arton.
Verkar inte det konstigt, att vi var exakt lika många?
- De har följt efter oss. - Eller så finns det en spion bland oss.
Men varför skickade de inte en hel här för att besegra oss?
Femtio mörka hade ökat risken att vi dött allihop.
- Avsiktligt eller ej. - Men de var ute efter att döda!
Vissa av oss. En av dem skonade mig.
Det var som om han ville hugga mig men inte gjorde det.
- Heliga modern vill att jag ska leva. - Varför? Du är hennes död.
Det här är kanske mer komplicerat än vi förstår.
Nu måste vi bli mindre lätta att upptäcka.
Vi måste högre upp!
Det är säkert.
Jag har inte berättat om dina planer för någon.
- Det blir oväder. - Vädret har ingen betydelse.
Det blir jobbigare utan hästarna.
- Du gillar visst inte att prata. - Det ankommer inte mig.
Är förväntningarna på kvinnor likadana i tiden bortom?
Nej och ja. Det är komplicerat.
Berätta om läkekonsten i tiden bortom.
Vi har något som heter antibiotika.
- Anti... biotika. En helande dryck? - Ungefär.
Man injicerar den eller sväljer den.
- Vad är det gjort av? - Jag tror att det är mögelost.
- Ost? - Sån där grön, du vet.
Killen som upptäckte det insåg att mögelosten dödade bakterierna.
Mer minns jag inte från biologin. Jag hade väl för roligt i high school.
För dig är väl high school en skola på en kulle.
Ost... mögel...
Japp, ostmögel...
Sov gott, doktorn.
Till vapnen! Rör på påkarna!
Sätt fart!
De vill visst inte ta mig levande. Vi måste ner, det är vår enda chans.
- De är för många. - Vi hinner inte ner innan de skjuter.
Den risken får vi ta.
Ta kvinnan och fly. Vi försvarar åsen med våra liv.
Aldrig.
Om du är den utvalde får du inte gå under.
- Gå nu. Uppfyll förutsägelsen. - Är du döv?
Jag lämnar er inte.
Jag ska aldrig glömma dig, Granger. Visa mig samma aktning.
Jag måste följa med honom.
Mina lojala soldater, det har varit en ära att leda er.
Till andra sidan, genom en ström av deras blod!
Ynkrygg...!
Elianna!
- Är du oskadd? - Jag är blåslagen.
Kom igen!
De har gått hädan.
Adjö, soldat. - Kom.
Allard räddade våra liv den morgonen. Antagligen räddade han hela världen.
När begicks detta rysliga dåd?
För kanske två timmar sedan. Häxan var fastkedjad utan vakter.
Vilken man utövar sådan brutalitet mot en kvinna?
Finkamma området. För förövaren till mig före skymningen.
En mörk slöja har sänkt sig runt vårt konungadöme.
- Hedra sierskan och begrav henne djupt. - Ja, Ers nåd.
Finns det delar av din kropp jag måste behandla? Skador!
- Jag hade tur. Vi hade tur. - Gudarna har kanske varit nådiga.
- Varför håller du för ansiktet? - Den har spruckit.
Det är gift. I vattnet blir det ofarligt.
Gift? Till den heliga modern? Eller finns det nåt mer jag borde veta?
- Om de tog oss skulle jag dricka det. - Dödar det omedelbart?
Och utplånar alla som kommer i kontakt med den döde.
Ett slags avskedsgåva från konungen?
Konungen är alkemist. Han har hjälpt många med sin förmåga.
Har vi bett människorna nedströms dra åt helvete nu?
Vattnet oskadliggör det.
- Det är en farsot. - Där var alltså våra biologiska vapen.
Vi måste till den mörka modern före skymningen.
- Du går ingenstans. - Hullet är mörbultat men benen hela.
Jag följer med dig till moderns förläggning.
Inte på den här foten.
Horungar! Jag har svikit dig.
Här är tillräckligt avskilt. Du har skogen bakom dig och vatten.
Har du något vapen? Vänta två dagar, gå sedan tillbaka till borgen.
Medan du är här, knivhugg alla som inte är jag.
Vänta!
Om man tror på det jag gör är det en skyddande amulett.
Om man inte tror på det jag gör är det ändå något vackert att se på.
Ta hand om dig.
Rekognoscering, förspel till lyckad markstrid.
Gå in, läs av och stick med skalpen kvar.
Mörka. Ducka.
Vid gudarna, jag är ingen kock! På egen hand förgiftar jag mig själv.
Inte färdigt.
- Ers nåd... - Tala.
Letandet har inte gett resultat. Skurken håller sig ännu undan.
Skurkar håller sig ofta gömda där alla kan se dem.
Gå nu. Mina tankar är oroliga och kräver all min kraft.
Du håller väl måttet, utvalde?
Hon är där inne, utan vakter.
Det är nåt som inte stämmer, men hon är där inne.
Gör det här och gå vidare.
Han är här!
Jag har väntat på dig.
Ett helt liv har jag väntat på att få återse dig.
Har vi träffats förr? Jag är inte så bra på ansikten.
Gå!
Många nätter har jag drömt om detta.
Du har inte funnit ro i dina drömmar.
Min rörlighet är inte vad den varit.
Detta förtorkade skal har omintetgjort mina planer.
Det var mitt hopp att själv återföra dig till vår tid.
- Det var du. - Varningen kom i mina drömmar.
Bilder av försöket att ta dig av daga i tiden bortom.
Jag reste själv till din värld-
- för att se till att ditt liv inte togs innan du kunde återvända till oss.
Tyvärr var ditt vapen fruktansvärt.
Den förre konungen befriade vårt land från en ond inkräktare på tronen.
Vi stretade genom ett stort mörker för att få ro.
Han var knappt människa. Den ormen smittade konungens soldater.
Hans farsot spred sig obehindrat.
De flesta dog i svåra plågor.
Farsoten slet sig i samma stund som han gav den liv.
Alkemisten.
Den förre konungen, hans familj - alla var förlorade.
De var heroiska in i det sista.
Korpen övertog tronen. En statskupp med biologiska vapen.
De trogna fördrevs till bergen.
Vi flydde med sjukdomen i blodet.
Hur många som ruttnade kan jag inte säga.
Vi tror att Korpen gömmer botemedlet innanför borgens murar.
- Hur angår det här mig? - När slottet var illa ute...
...bad din far mig rädda ditt liv.
Du är den förre konungens förlorade son. Du är vår konung.
Vi färdades till din tid, tiden bortom.
Jag gömde dig på ett ställe som tar emot vilsekomna barn.
- Barnhemmet. - Och där blev du kvar.
Varför då skicka män med uppdrag att döda mig?
Jag bad en man att hämta hem dig till mig.
De andra, de mörka som färdades med honom, stod under hans befäl.
Han vantolkade mina ord i eget syfte.
Vi verkar ha en förrädare ibland oss.
Tegn övergav vår kamp för sin blodtörsts skull.
Är det så här du hämnas våra stupade?
Genom att sluta fred med tyrannen som fördrev oss?!
Tro mig, gamla kvinna, vi ska få vår hämnd.
Jag har sett din bortgång. Den är nära förestående.
Du ljuger för att få mig ur fattningen.
Som det är skådat, så skall det ske.
Din död skall bli hastig.
Korpen mördade hans familj mitt för ögonen på honom.
Vi ska inte kasta första stenen.
- Ers nåd... - Nej, sitt.
- Gud... - Gud har lämnat den här platsen.
Fjorton dagar efter det att du förts tillbaka till vår tid-
- är det ute med tiden bortom.
En smittbärare reser tillbaka till din värld och frigör farsoten.
Korpens alkemi... Den livsfarliga ormen krälar över din värld utan nåd.
Fjorton dagar, sedan är alla i tiden bortom förlorade.
- Ers nåd... - Vad har du att förtälja?
Den utvalde har gått in i den mörka moderns förläggning.
- Något besked om hans tillstånd? - Han lever.
- Lever han fastän hon har honom? - Både modern och den utvalde lever.
Hur är det möjligt? Det är svartkonst!
Han skulle dräpa häxan i sängen!
Sadla min häst och varsko livvakten.
Vi ska driva ut den svekfulla uslingen.
Jag ska driva ut dig.
Jag har bara kort tid kvar.
Går det att resa till tiden bortom? Jag har medicin som kan rädda dig.
Jag är för svag, och ödet vill att jag ska gå hädan från min tid.
Jag tror inte på ödet.
- Vi skapar vårt eget öde. - Ja, jag ser inget annat sätt.
Varför då detta prat om ödet?
Jag har drömt om din världs hädanfärd.
Om gator fyllda med svartnade lik.
Men jag vet inte hur sjukdomen hittade din tid.
I denna osäkerhet ligger hoppet, i denna ovetskap-
- döljer sig draken som ska dräpa tyrannen.
- Tror du jag kan förändra min framtid? - Du ska förändra allas vår framtid.
Varför döljer de sina ansikten?
För att hedra de döda som farsoten tagit.
- Du måste in i hyddan igen! - Nej... jag ska snart gå hädan.
Till dess att du återvänder till tiden bortom...
...är du deras konung. Led dem med hjärtat.
- Hoppas dina drömmar ger dig frid. - Må du komma hem välbehållen.
Jag heter Dunyana, Ers nåd.
- Vad gör ni med henne? - Förbereder henne för överfarten.
Vägen blir mer förrädisk nu när hon är borta.
Gå in i Svarta skogen och hämta katalysatorn.
- Jag känner inte dess form. - Hur ska jag då hitta den?
Den utvalde ska söka efter katalysatorn står det skrivet, och så skall det ske.
Ska vi bara hänga på och hoppas slippa bli sålda?
- Blottställda, utsatta för fara. - Dina ord...
Den är verkligen svart. Jag trodde det var nån medeltida dysterhet.
Ingen har gått in i Svarta skogen och kunnat berätta om det.
Vissa talar om förtrollade djur.
Nu när den heliga modern gått hädan är vår förbindelse med djuren bruten.
- Jag kan inte intyga din trygghet. - Underbart kryptiskt...
Vi följer dig bara till skogens rand, så har den heliga modern påbjudit.
- Ers nåd... - Kan du inte säga nåt om katalysatorn?
Katalysatorn ska föra med sig fred, men vi vet inte hur.
Er förutsägelse är uppfriskande vag. Kom så ser vi vad vi hittar.
- Ers nåd... - Vad har du att berätta?
- Den heliga modern har gått hädan. - Och den utvalde?
- De följer honom till Svarta skogen. - I vilket syfte?
Det är där katalysatorn finns.
Förutsägelsen är alltså sann. Gudarna själva bidrar till det.
Jag ska härska över det förenade konungadömet. Du kan gå.
Tjänare...
Din trohet skall bli ihågkommen.
Mat, för timmarna i skogen.
- Tack. Det är alltså dags. - Ja, det här är återvändsgränden.
Följ tecknen till katalysatorn.
Vårt folk bevakas av spejare som svurit trohet åt tyrannen.
- Korpen. - Ormen själv.
Om ni möter varandra igen, slå till skoningslöst så han blir såld.
- Har jag förolämpat Ers nåd? - Nej... du påminner om henne.
- Den heliga modern? - Ja.
Nu ser jag...
...att du är hennes dotter.
När jag återvänder med katalysatorn-
- och Korpen är såld...
Vem tar över konungadömet?
Vem sitter på tronen om jag lyckas ta mig hem?
Som konung utan son väljer Ers nåd själv arvinge.
- Och ert folk återvänder till borgen? - Katalysatorn ska visa oss vägen.
Och sedan?
Vi har stått utanför alltför länge. Vi beslagtar botemedlet mot sjukdomen.
Om vi kan ena vårt folk är det min dröm att en fred skall bli sann.
- Fred? - Det är det enda som betyder något.
- Du blir en rättmätig drottning. - Nej, Ers nåd.
Jag har påbjudit det.
Grabbar! Jag har påbjudit det.
Ers nåd vill kanske ha en längre klinga.
I Svarta skogen har storleken säkert betydelse.
Det förbjudet att vidröra en konung, men...
Din mor rådde mig att styra med hjärtat, men...
Jag är inte mycket till poet, så jag kan bara erbjuda hennes ord.
Gud, jag börjar prata som ni.
Lycka till, Ers nåd.
Medeltida dynga...
- Gå in i skogen och ge mig den utvalde. - Ingen har undkommit skogens grepp.
Min konung...!
- Ska freden gäckas av er uppstudsighet? - Nej, Ers nåd.
Gå då in i skogen och visa demonerna att ni är konungarikets soldater!
Leta rätt på den utvalde och ge mig katalysatorn!
Ers nåd! - Mina tio bästa, följ mig!
- För konungen! - För konungen och fosterlandet.
Leta reda på katalysatorn och stick innan du blir uppäten.
Det där är ingen grizzlybjörns verk.
Om du ändå vore en grizzlybjörn.
Såja...
Här!
- Manhatten! - Spring!
Kul att ses. Hur har du haft det?
Du har lierat dig med den mörka modern. Ditt svek gör mig förbryllad.
Vi har lite att göra så jag ska fatta mig kort.
Konungen har spridit farsoten och störtat den förre konungen.
Jag måste rädda den här världen och tiden bortom, för jag är konungens son.
- Det är omöjligt. - Ja, visst blir man förvånad.
Vi är fortfarande jagade. Kom!
- Den heliga modern är död. - Va?!
Det är bäst att vi sticker härifrån.
Vi viker för varken människa eller djur!
Lycka till, Custer.
Här slutar skogen.
- Jag har inte hittat katalysatorn. - Där uppe väntar enbart döden.
Att gå upp dit är vansinne!
Jag gör en kringgående rörelse.
Vi är sålda, va?
Ja... vi är sålda.
Jag tar fyra av er med mig.
Att göra motstånd vore vansinne.
Det var du som drog farsoten på våra hem.
Stilla din tunga. Jag är fortfarande din konung.
Du är den sanne skurken i den här sagan!
Granger från tiden bortom...
Före skymningen kommer dina inälvor att hänga på borgens port.
Ta med dem båda två.
Välkommen till din sista stund, eländiga.
Djävulen själv väntar på din bortgång.
Hädelse! Förbannade häxa!
Den här mannen är er rättmätige konung, vid min mors liv!
Lögn! Du är den mörka moderns svarttungade ombud!
Ta ner dem! Jag ska avsluta deras liv här och nu.
Jag ska själv skära ut inälvorna på er!
Han är er rättmätige konung!
- Det ser illa ut. - Det har varit en ära att kämpa med er.
Jäklar... flyg i annalkande.
Korpen går mot porten till din värld.
Muren har fallit.
Draken är katalysatorn!
Vänta!
Vår tid. Vår tid!
För den heliga moderns skull.
Han bär alltid med sig två flaskor. Spring!
Antingen är jag en dåre eller en erövrare.
Spring!
Endast du kan rädda din värld!
Jag ska rädda min. Vi möts kanske igen.
Jag kunde ha skänkt min tid fred.
Jag är din konung!
Du har aldrig varit konung.
Historien är full av nollor som du.
Vi grejade det.
Får jag någonsin träffa dig igen?
Vad var det du sa?
Kanske i mina drömmar i natt, kanske en annan gång.
Kanske en annan gång.
Översättning: Fredrik Krappman www.undertext.se